- Hej, Germain! - Hej, Paulo.
80, 90, 100...
Der mangler penge.
- Glemte du noget? - Ja. At du er en idiot og en tyv!
- Du snød mig. - Du gjorde ikke jobbet færdigt. Smut!
Vel gjorde jeg så! Det tog otte timer i stedet for ti.
Dumme svin!
Værsgo, dit svin!
- Forsvind, din idiot! - Hold kæft, tyveknægt!
Han skylder mig penge. Ti timer. Han skylder mig for to.
DE DØDE FOR FÆDRELANDET
En, to, tre, fire...
...fem, seks... - 19!
- Taler De til mig? - Ja, unge mand. Der er 19.
- Hvad smiler De af? - De sagde "unge mand".
- Det er De sammenlignet med mig. - Kommer De ofte her?
Næsten hver dag, om Gud vil. Men der er noget, der undrer mig.
- Hvorfor tæller De duerne? - For at se, om der er kommet nye til.
Se den lille med hvidt på vingen. Han var her ikke i lørdags.
Det har jeg set. Jeg kalder den Hvidvinge.
- Giver De dem navne? - Ja.
Ser man efter, er ingen af dem ens. De er forskellige ligesom børn.
- Har De børn? - Nej. Og De?
Nej.
Havde De børn, ville De ikke forveksle dem med hinanden.
Jo, måske, hvis jeg havde 19!
- Hvad hedder de andre? - De andre...
Pierre og Glædespigen kysser altid hinanden.
Ved siden af har vi Æslet. Det er Fluen...
Den der er Kiksen. Den dominerende er Jeannot.
Ham med en fjer i næbbet er Tyven. Han stjæler alle fjer.
Den lille drillepind hedder Marguerite.
Som mig! Det hedder jeg også, men jeg staver det med to t'er.
Min stakkels far kunne ikke stave, da han skrev på fødselsattesten.
Min mor ville beholde den stavemåde. De syntes, at det var morsomt.
Jeg blev til efter en kærlighedshistorie. Som alle andre.
Nej, ikke alle. Nogle mennesker er fejltagelser.
- Jeg skal gå nu. - Vi mødes måske en anden dag.
Tak, monsieur! Hvad hedder De?
Chazes. Germain Chazes.
Monsieur Chazes, det var rart at møde Dem.
Tak, fordi De præsenterede Deres store familie.
Pas på tasken. En lille tyv stjæler den måske.
- Der er ikke noget i den. - Det kan tyven ikke se.
- Hej, Germain. - Jeg har fødselsdag! Jeg giver!
- Det er mousserende vin. - Det er hvidvin.
- Hvor gammel bliver du? - Det er en statshemmelighed.
- Hej, Youssef! - Ser han ikke ældre ud?
Din idiot! Ikke på mine sko!
- Monsieur Landremont, lidt at drikke? - Nej tak, jeg drikker aldrig alkohol.
- "Konge uden hoved". Fem bogstaver. - En spaghetti med tomatsovs!
Har I set den nye pige? Hun er lækker. Sygeplejersken på klinikken.
Jeg er vild med hende, men ved ikke...
Louis Capet! Ludvig XVI blev halshugget i 1793.
- Hvem? - Hende i lyserødt.
- To sylte og en dagens ret. - Ikke flere dagens ret!
- Hvem skulle have spaghetti? - Kvinden ved vinduet.
Lad mig.
Taber! Jeg vil aldrig se dig igen.
- Glem det. Du er et svin! - Han rekognoscerer.
- Al dente? Er det til dig? - Ja. Må jeg tale ud?
Jeg kan intet høre. Hold op med at ævle løs!
- Noget at drikke? - Et glas rødvin.
Jeg lytter ikke længere.
- Hedder De Marie-Christine? - Nej, Stephanie.
Hun slår op med en fyr. Francine, et glas Côte du Rhône!
Giv hende glasset. Hun hedder Stephanie.
- Du er utrolig. Skal jeg gøre det nu? - Ja, ikke i morgen tidlig!
- En omgang til! - Hvornår betaler du?
- Det er en statshemmelighed! Ciao! - Den var god.
- Youssef! - Må jeg mærke?
- Kom herhen! - Hej, hej.
- Er du færdig med at flirte? - Jeg er bare venlig.
- Server dem her. - Giver du et kys?
Ikke nu.
"Orientering Maupassant".
En, to, tre, fire, fem. "Orientering"?
"Guide"! Guy de Maupassant.
Det havde du aldrig fundet ud af! "Guy de Maupassant".
Jo! Maupassant-guiden er som Michelin-guiden.
Nej. Maupassant-guiden? Nu drømmer jeg.
Er det som Michelin-guiden? Sikke en bonderøv!
- Hvad? - Ingenting. Kors.
Mekanikeren der ved alt!
Nå, Chazes. Kan du ikke svare?
Er monsieur Chazes begyndt at dase?
Problemet med Chazes er, at brikkerne ikke er på plads.
Han har ikke styr på en masse. Passer det ikke, Chazes?
Du har fået post!
Jeg lægger dem her. Du er håbløs.
Goddag.
- Tillykke. Godt gået! - Jeg klarer det.
Nej, lad mig. Flyt dig!
Han dummer sig altid. Ved fødslen måtte han tages med tang.
Ti timers lidelse, fordi han var stor!
Ti pund. Ved De, hvor meget det er?
Fem kilo! Det er alt det her:
En pose kartofler, en pose ris, en flaske olie plus margarine.
Og så får man det der. Det spiser, koster penge, er beskidt. Hvor skønt!
"Det"!
Hvordan kan man kalde nogen "det"?
Det ville jeg ikke kalde en hund.
Hvis jeg havde en hund, ville jeg i det mindste sige "hunden". "Det"!
- Det er mig! - Ja.
Folk burde tænke sig om, før de får børn.
En unge er ikke en køter, man efterlader ved vejkanten.
- Hvad mumler du om? - Jeg mumler om...
Jeg synes... Hvor irriterende.
Hvad?
Nogle familier viser ømhed, roder en i håret og siger: "Han ligner sin far!"
Jeg ligner ingen, bortset fra et par skøre kuler.
- Det må du ikke kalde din far. - Jeg kan ikke andet.
Hvert andet ord var en ed, grove ord der gjorde alting grimt.
Jeg kan kun tale om ham på den måde.
Ingen af os findes. Jeg har ikke haft et forbillede.
Jeg har måttet klare det hele selv.
Vær nu ikke dum! Jeg er glad for, at du findes. Jeg har været heldig.
- Hvorfor det? - Fordi jeg elsker dig, skat.
Jeg elsker at være inde i dig. Jeg er lykkelig. Der er blødt og varmt.
Det er som at være svøbt i silke, i fjer.
Kender du Maupassant-guiden?
- Åbn, Germain! - Hvad er der?
- Hvem er det? - Det er Julien.
Hjælp mig. Landremont græder og siger, at han vil begå selvmord.
Fandens også.
Jeg kommer!
Landremont, det fjols, nu er den gal igen.
- Siden konens død har han været skør. - Hvornår skete det?
For tre år siden. Hun døde af cancer.
- Irriterende... - Han råber på hjælp, men åbner ikke.
- Har du besøg? - Annette.
- Jeg beklager. - Jeg hader alle! Fatter I ikke det?
Han har drukket meget. Åbn!
Landremont!
- Gå ad helvede til, siger jeg! - Hun genopstår ikke, fordi du drikker!
- Hun er død. - Det må du ikke sige!
- Jeg kan ikke klare det. - Det løser sig. Åbn nu.
- Åbn! Skal vi smadre en rude? - Nej. Landremont...
Giv mig det. Gør nu ikke noget dumt.
Vent nu.
- Jeg skal pisse. - Gør det.
Han pisser.
- Nu gør han det igen. - Undskyld...
Germain!
Det kan ikke passe!
Gør du det igen? Nu er det nok!
- I fjerner jo mit navn hver gang. - Det er et offentligt monument!
- Hvorfor må jeg ikke stå der? - Der hædrer de døde! Er du med?
- Skal man være død? - Ja! I krigen.
- Hvorfor gør du det? - For at genere dig.
Goddag, monsieur Chazes!
- Er de her alle sammen? - Ja da.
- Kan De lide at læse? - Jeg har forsøgt, men det gik ikke.
Fladbuk, hold op med det!
- Hvad kalder De den? - Fladbuk.
- Hvad betyder det? - Fladlus.
- Mener De lus i kønsbehåring? - Ja, men...
Man kan også kalde unger det, fordi de altid klæber til en.
- Det kan gå folk på nerverne. - Derfor sammenlignes de med fladlus?
- Nemlig. De forstod det. - Ja, jeg forstod Dem!
En af mine venner hedder Jojo Ze Cook.
Hans papegøje hedder De Gaulle, fordi den siger: "Jeg forstod Dem!"
- Er Deres ven kok? - Kender De ham?
- Nej, det gør jeg desværre ikke. - Hvordan vidste De, at han var kok?
"Jojo Ze Cook". "The Cook" betyder "Kokken" på engelsk.
Ze Cook...
Nu forstår jeg det!
Ligesom slagteren der kaldes Patéen, og tømreren der kaldes Planken.
Jojo Kokken, bare på engelsk.
Nu er jeg med!
Mon han selv ved det?
Det er heldigt, at du blev kok med det navn!
- Hvad? Hjælp mig lige. - Lad mig. Hvor skal den stå?
- Derovre. Der er bryllup i aften. - Jaså!
Landremont! Jeg sagde til Jojo, at det var heldigt, at han var kok.
- Når han hedder Ze Cook. - Hvad fabler han om?
Ze Cook betyder "kok" på engelsk. Det har du åbenbart ikke fattet!
Kors, hvor er han dum.
Germain! Jeg hedder Pelletier. Joel Pelletier.
Ze Cook er et kælenavn, jeg fik, fordi jeg arbejdede i England.
- Okay! - Det svarer til at kalde dig Ze Idiot.
- Skal du pisse? - Germain er ikke dummere end Dem!
- Men sødere. Hvad vil du have? - Et glas hvidvin.
Må jeg låne varevognen? Jeg skal på markedet på onsdag.
- Det gør du hver onsdag. - Hej, Germain!
- Hej, Youss! - Du stinker! Skal du på stævnemøde?
- Ja, med mig. - Stephanie...
Hej, Stephanie! Det er Julien. Alle tiders fyr, ikke sandt?
Han kan lide Dem. Ja, mere end det!
- Han er genert. - Ti stille!
De bør gå ud med ham. Han er ombejlet...
Germain! Hent tomater i din have sammen med Jojo.
- Vi har masser af tomater. - Vi er løbet tør! Det haster!
- Nå ja. Kom, Germain! - Nu har jeg splejset jer sammen.
Farvel, Stephanie! Youss stinker.
Se lige hende.
Forsyn dig! Tag dig ikke af mig.
Hun kaster dem efter mig, hvis jeg giver hende dem.
Du planter dit lort hos mig, så jeg tager, hvad jeg har lyst til.
Du ryger for meget.
Hold kæft. Det gælder især dig!
- Sådan en mor ville jeg ikke vælge. - Vi har ikke valgt hinanden.
Jeg kan godt forstå, du flyttede. Men hvorfor står husvognen så tæt på?
Om jeg så boede på den anden side af kloden -
- ville afstanden til min mor være den samme. Den sidder her og er...
- Den er symbolsk. - Præcis.
Og jeg har jo min have her. Det er mig, der har dyrket det hele.
Alle de små kålhoveder, frisésalaten og porrerne!
Drivhuset derovre har jeg bygget.
Tag endelig tomater.
Der er bøftomater, her er Black Krim.
Og dem her... Hvad er det for en sort?
- Marmande. - Ja.
Kom nærmere, de damer. Jeg har fine tomater!
Fine tomater, porrer og majroer!
Fin romainesalat, krølsalat og frisésalat. Som frøkenen har!
Hvor venligt at kalde mig frøken. Fire porrer.
- Tag selv. Ja, tag de store! - Har De meloner?
Cloclo har meloner. Seguin har dejlig vin til melonerne.
Tog De de store? 2.20 euro. Har De 20 cent? Prisen står der.
Tak skal De have. Frisk og krøllet!
- Mind mig om melonerne på fredag. - Jeg skal give blod på fredag.
Igen? Din sygeplejerske er en vampyr. Hvordan er hun over for dig?
- Undvigende. - Det er en god begyndelse.
Værsgo! Hej, smukke blondine!
Den er optaget.
- Den er optaget. - Hvad mener De?
- Hvor frækt. - Goddag, monsieur Chazes.
- De må gerne kalde mig Germain. - Mener De det?
- Selvfølgelig. - Kun hvis De kalder mig Margueritte.
- Hvis De insisterer. - Det gør jeg.
- Så siger vi det. - Jeg er forsinket i dag.
Min nevø og hans kone kom fra Belgien.
De kom uanmeldt. Det havde noget med penge at gøre.
Kan De se, at jeg opfører mig, som om vi havde en aftale?
- Et stævnemøde! - Den sandwich ser lækker ud.
- Vil De have noget? - Nej tak. Jeg har spist frokost.
Det er usædvanligt at se en mand i parken på det her tidspunkt.
- Har De ikke et job? - Jo, jeg har flere.
- Nu har jeg trykket på pauseknappen. - Jeg tænkte på Dem i går aftes.
- Hvorfor det? - På Dem og vores duer.
Når man sorterer bøger, bladrer man tilfældigt i dem.
Jeg fandt en sætning...
Nu har jeg selvfølgelig glemt den. Men jeg finder den.
"Kan man forestille sig en by uden duer, uden træer, uden parker."
"Hvor man hverken hører vingeslag eller blade, der rasler i vinden."
"Et neutralt sted, hvor alt er sagt."
"Årstiderne kan kun aflæses på himlen."
"Forårets komme markeres kun af luften og blomsterkurvene"-
- "som sælgerne kommer med fra udkanten af byen."
"Et forår der kun sælges på markedet."
- Kan De lide det? - Ja, men kan De ikke læse det igen?
- Ikke for hurtigt. - Naturligvis ikke. Undskyld.
"Kan man forestille sig en by uden duer"-
- "uden træer, uden parker."
Det findes ikke! Den er ikke dårlig. Hvad hedder den?
"Pesten", af Albert Camus.
- Albert? Ligesom min morfar! - De må gerne låne den.
Nej, jeg læser ikke ret meget.
"Da vi tog af sted, var vi 500, men vi fik snart forstærkning"-
- "og var 3000, da vi ankom til havnen."
"Da vi ankom til havnen." Bravo!
Selv når Chazes læser højt, udtaler han stavefejl!
- Skal jeg læse noget andet fra bogen? - Ja, hvorfor ikke.
Hvor dejligt! Jeg elsker at læse højt.
Men ser folk, at jeg taler med mig selv på en parkbænk, tror de, at jeg er...
- Et gammelt fjollehoved. - Fjollehoved.
Det er en, der er skør, ikke?
- Har De travlt? - Nej da.
Skal vi bare gå i gang?
Jeg springer begyndelsen over, så vi kommer ind i historien.
- Den foregår i Oran i Algeriet. - Det ved jeg godt.
- Har De læst den? - Jeg ved, at Oran ligger i Algeriet.
Min ven Youssefs forældre stammer derfra.
Jeg er med.
"Efter den 18. var fabrikkerne og lagerbygningerne overdænget"-
- "af hundredvis af døde rotter."
"Man måtte man slagte husdyr, der havde lidt alt for længe."
"Overalt hvor borgerne samledes"-
- "ventede rotterne på dem i stakkevis i skraldespandene"-
- "eller i lange køer i rendestenene."
- Sover De? - Jeg lever mig ind i det. Fortsæt!
"Men de følgende dage blev situationen værre."
"Mængden af opsamlede gnavere blev større"-
- "og høsten blev rigere hver morgen."
"Den fjerde dag kom rotterne ud for at møde en kollektiv død"-
- "fra skure, kældre, grotter og kloaksystemer."
"De gik i lange, vaklende rækker, rystende i dagslyset"-
- "vendte bugen i vejret og døde tæt på menneskene."
Er det ikke godt skrevet?
Jeg blev fanget med det samme, som en kanin, man tager i ørerne.
De opsvulmede og stinkende rotter, der skreg overalt. Jeg så dem næsten.
Rotter er det eneste dyr, jeg ikke kan lide.
Har De ikke læst noget af Camus? "Den fremmede" eller "Faldet"?
Nej, det siger mig ikke noget.
Skal vi fortsætte?
Ja. Men en anden gang.
- Jeg har frugt med til dig. - Har du tørret fødderne af?
- Hvor mange har du røget i dag? - 350. Og det rager ikke dig.
- Hvorfor dækker du onkel George? - Jeg hader hans grimme fjæs.
- Han tilhører familien. - De er alle sammen idioter!
- Du har glemt dine breve igen. - Min pension! Ville du stjæle den?
Giv mig den!
Se nu, hvad du gjorde, dit store drog!
Kom og sæt Dem.
Hvad passer til Dem? Ikke blåt...
Her er noget!
Det passer til Deres spanske look. De ligner en flamencodanser.
- Kan De lide at danse? - Ja.
Den klæder Dem. Og det er ikke tom smiger.
Jeg har ikke råd til at købe den.
- De kan betale på en anden måde. - Stop!
- Hvad skylder jeg i leje? - For hvad?
- For parkering af husvognen. - Det løser sig.
Jeg kan lave mad til Dem, monsieur Gardini.
Jean-Mi.
Hvorfor snuser du rundt?
Hent mine varer i butikken i stedet for at stirre!
Jeg bliver så træt af den knægt.
Vil du have en øretæve?
"Rieux lyttede til jubelen i byen"-
- "og huskede, at der altid hang en trussel over dem."
"Han vidste det, menneskemængden glemte, som man kan læse om."
"Den dag kunne komme, hvor ulykken menneskene skulle lære af"-
- "pesten vækkede rotterne og sendte dem ud for at dø i en lykkelig by."
- Det var det. - Er den slut?
Vi har læst "Pesten" på ti dage. Bortset fra et par afsnit.
- De læste. - Nej, Germain.
De er en udmærket læser. At læse er også at lytte.
Se nu bare børnene. Når man lærer dem at læse, læser man højt.
Læser man godt, og de lytter godt, vil de høre mere.
- Og så har de brug for at læse. - De er afhængige... som junkier!
Jeg har aldrig brugt stoffer, men heller ikke bøger.
De får den. Nu beholder De den.
Jeg insisterer! Værsgo. Vi er kun gæster på jorden.
Jeg giver Dem en bog. Jeg har understreget det, vi har læst.
- Tak. - Jeg siger ikke: "Det var ingenting."
Det er ikke "ingenting".
Jeg vil gerne vise Dem nogle tekster, jeg holder meget af.
- Har De lyst til det? - Det blik har forført mange mænd!
- "Har de lydt til det?" - På gensyn, Germain!
På gensyn, Margueritte!
PESTEN
"Pesten".
Hvad sagde hun? Nå ja...
"Dagen efter, den 17. april..."
Et stort jordskælv har ramt den sydlige del af landet.
Huse er styrtet sammen. 32 er døde, og der er flere hundrede sårede.
Nogle er bare uheldige!
Hvis der ikke falder bomber, forsvinder jorden under dem.
- De bliver også ramt af kolera. - Eller pest, som i Camus bog.
- Har du læst Camus? - "Pesten", "Faldet", "Den fremmede".
- Hvornår er du begyndt at læse? - Hvad er der galt med Francine?
- Youssef er smuttet. - Hvorhen?
Spørg "med hvem"! Med sygeplejersken Stephanie.
- Jeg troede... - Ja, men ingen opdagede noget.
Du skal ikke kigge på mig!
- Den stakkel... - Skal vi græde eller spille?
Du skal ikke græde, min ven.
Youssef kommer tilbage.
- Hvor gammel er du? - 50 år. Jeg er 50 år.
- Det er noget. - Hvad?
Det er en stor aldersforskel.
Youssef ved, at gammel vin er den bedste.
- Jeg kan kun sige: "Bra-vo!" - Jeg prøver bare at trøste.
Der er andre mænd end Youssef.
Det er som dr. Pellisons gamle Simca. Han kommer her sommetider.
Han fandt en køber til det gamle vrag. Hvad har jeg sagt forkert?
Det kører for dig. Det må være al den litteratur.
- Jeg skal ordne nogle ærinder. - Ja, og læse nogle bøger.
- Du behøver ikke skynde dig tilbage. - Hulemand!
Neandertaler.
De fjolser gør nar ad mig...
Det er svært at læse. Det kan jeg sige til dig, for du driller mig ikke.
Man læser et ord og det næste og det tredje.
Man fortsætter og streger under 8, 11, 12 lige til slutningen.
Og hvad får man ud af det?
Man vil samle dem, men det går ikke. Ordene står hulter til bulter.
Ligesom en bunke møtrikker og skruer i en æske. Er du med?
For nogle mennesker er det nemt.
For eksempel for Margueritte.
Den lille gamle dame på 40 kilo, der ligner en valmue -
- har tusindvis af hylder i hovedet med bøger, bøger, bøger...
- Hun forstår alt! - Hej.
Sikke nogle flotte grøntsager! Du skulle have været gartner.
Jeg ville være glarmester.
- Det er der ikke noget, der hedder. - Vel er der så.
- Skal du have en øretæve? - Slap af, Jacqueline.
- Hvor har du fået den idé? - Under en rude i kirken.
- Det er smukt. - Han kan komme i lære hos Pyrex.
- Jeg vil arbejde med glas. - Ruder! Det er ikke et job.
Er det noget galt?
- Du skal ikke røre min unge! - Hold kæft.
- Det er uspiseligt. - Hvad? Nu siger du undskyld!
For hvad? Værsgo!
Vil du have en til?
Skal du ud og muge ud?
- Jeg muger lort ud. Forsvind herfra. - Du står i vejen.
Tag dit ragelse og skrid. Nu!
Av for helvede! Er du sindssyg?
- Ud! Jeg tæller til tre. En! - Jeg kommer ikke tilbage!
- To! - Jacqueline, tilgiv mig.
Hun er sindssyg!
Sikke noget lort!
Det her skal du få betalt!
Du hører fra mig! Jeg får ram på dig!
Du hører fra mig!
- Goddag, Jackie. Hej, knægt! - Borgmester! Hvad laver De her?
- Du tager ikke telefonen. - Den er lukket.
En Gardini har ringet vedrørende en husvogn, du er i besiddelse af.
- Han vil have den tilbage. - Han kan bare hente den.
- Han skulle bo her. - Det har han gjort.
- Hvad laver manden? - Han slår mit barn! Og mig.
- Vil du anmelde ham? - Jeg klarer det selv.
- Har du truet ham? - Jeg? Nej.
- Så er det klaret. Farvel, Jackie. - Farvel, borgmester.
- Du har vel ikke en greb? - Nej, sådan en ejer jeg ikke.
- Hvor længe har vi kendt hinanden? - Et stykke tid.
- Nu gør du ikke noget dumt, vel? - Nej.
- Hvad med gødningen? - Hvad med den?
- Ja, gødning! - Gødning, gødning...
Man kan fylde jorden med den slags, men er jorden dårlig, hjælper det ikke.
Så får man fire-fem små kartofler.
Men er jorden sort, fugtig og består af store klæbrige klumper -
- giver den dig alt, hvad den har. Så behøver man ingen gødning.
- Hvad er der? - De er et fint menneske, Germain.
Tak for alle de dejlige ting, men nu skal jeg bruge en trillebør.
Jeg hjælper Dem. Hvor bor De?
På Les Peuplier, plejehjemmet i udkanten af byen.
Min mor kendte en, der boede der.
Hun spillede scrabble og tyggede på bogstaver. Hun slugte et Z og døde.
Undskyld. Tilgiv mig, Germain.
Det var da trist. Det gør mig ondt, at hun døde.
Det var en forfærdelig ulykke!
Jeg trives på plejehjemmet.
Stemningen er god og de ansatte er betænksomme.
Men alderdom er en byrde, især for omgivelserne.
Fordelen er, at når noget generer en, så ved man, at det snart er slut.
Jeg tænker på en sætning i den bog, vi læser nu.
Han taler om at "hyle som en hund ved sin moders grav."
- Er De sikker på, at der står det? - Ja, det er jeg.
"Hyle som en hund ved sin moders grav."
Her er står det! "Man hyler altid som en hund ved sin moders grav"-
- "som en efterladt hund." Germain, De imponerer mig.
- De har et god auditiv hukommelse. - Nej, men jeg husker det, jeg hører.
"Det er svært at blive forgudet så ung. Det skaber dårlige vaner."
- Og mig? Jeg vil gerne høre det. - Undskyld. Jeg var forvirret.
"Det er svært at blive forgudet så ung. Det skaber dårlige vaner."
"Man søger, håber og venter."
"Moderkærligheden giver et løfte, livet aldrig kan holde."
Det er titlen. Titlen "Morgenrødens løfte".
I begyndelsen lover livet ting, det ikke holder senere.
Nemlig. Først får vi moderkærligheden og efter den...
"Hver gang en kvinde omfavner dig"-
- "og holder dig tæt mod sit hjerte er det kun kondolencer."
"Man hyler altid som en hund ved sin moders grav, som en efterladt hund."
- Der var den! - Ja.
"Aldrig mere, aldrig mere, aldrig mere skal de dejlige arme favne dig"-
- "og de bløde læber sige kærlige ord."
Forfatteren Romain Garys kærlighed til moderen var meget stærk.
- Er det ikke en opdigtet historie? - Nej, han fortæller om sit liv.
Tænk, hvis det modsatte havde været tilfældet.
- Det modsatte? - Ja.
Hvad ville der være sket, hvis hans mor ikke havde elsket ham?
Det ved jeg ikke. Har man ikke fået kærlighed nok som barn -
- må man kompensere for det senere.
- Tror De ikke? - Det ved jeg ikke. Jeg ved det ikke.
- Lever Deres mor stadig? - Ja da.
Hvordan var hun mod Dem, da De var barn?
Hun ville skide på mig.
Og nu?
Det har ikke ændret sig.
Hun behandler mig som luft. Hun betyder ingenting.
Forfærdeligt. En mors ligegyldighed er noget af det værste, der findes.
Ja... Jojo siger, at hun ikke har det i sig.
Det har hun aldrig haft.
Jeg var en fejltagelse, et uheld, der skete den 14. juli.
Et knald.
- Hvad hedder du? - Jackie.
De porrer...
De porrer!
Hvad går der af dig? Hvad laver du?
Gå tilbage til hulen!
- Hvad har du gjort? - Jeg har ikke gjort noget.
I morges trak hun porrerne op og kastede dem efter mig.
- Forleden ville hun male katten. - Den bliver måske pæn!
- Du har fået ny frisure. - Nej, det har jeg ikke.
- Anbring hende på et hjem. - Hvem?
- Ikke Francine! Din mor. - Hun vil nægte at gøre det.
- Tving hende. - Så angriber hun mig med greben!
- Ellers tak. - Det er hans mor. Man har kun en.
- En er rigeligt! - Så slem er hun ikke.
- Hun er bare lidt skør. - Hun er blød i bolden.
- Det er min mor! Vis lidt respekt. - Jeg lavede bare sjov.
Tænk, hvis jeg stadig hænger på jer, når jeg er på hendes alder...
Tak, Francine!
Godt, at du står af ved sidste stop. Kan du lide farsbrød?
Det ved du. Jeg kan lide alt ved dig.
Åh, min skat...
- Pas på! - Ja.
- Overnatter du her? - Ja. Hvorfor ikke?
Kan vi lave en baby i nat?
Flere, hvis du har lyst.
Nej. Jeg er seriøs.
Hvordan bliver jeg som far? Jeg kan ikke sætte tre ord sammen.
Jeg er en taber. Hvad kan jeg tilbyde det barn?
Kærlighed.
Hvordan har Francine det?
- Hvordan tror du. Hun er deprimeret. - Fandens også!
Stephanie er ung, men hun er irriterende.
Francine er også irriterende, men jeg kender hende.
- Hvad ville du gøre i mit sted? - Ingen anelse. Jeg har problemer nok.
Uanset hvem du vælger, vil du hyle som en hund ved din moders grav.
Det er rigtigt! Du har ret.
- Har De spillet golf? - Nej! Det er til Dem.
- Er det til mig? - øjeblik.
- Hvad er det? - Værsgo.
Åbn.
- En ordbog. - Den er ikke ny, men godt brugt.
- De behøver den ikke. De ved jo alt. - Nej! Men jeg er for gammel til rejser.
Med en ordbog rejser man fra et ord til det næste.
Man går i labyrinter, man standser op, drømmer...
- Blev De glad? - Meget.
Vi har jo ikke læst noget siden "Morgenrødens løfte".
- Det er rigtigt. - Hvad har De lyst til?
Jeg ved det ikke... En eventyrroman eller en krimi?
Tja... Jo, nu ved jeg det!
- Noget om indianerne i Amazonas. - Hvorfor det?
Jeg havde en tegneserie om dem, da jeg var barn. Er herligt liv.
De var halvnøgne, og havde kun et stykke stof over...
- Kønsorganerne. - Ja, det er rigtigt.
De slappede af, spillede fløjte, drak, røg joints -
- og kiggede på piger med bare bryster og fjer over...
Jeg har vist vores historie i mit bibliotek. En roman.
Men så må De komme hjem til mig. Hjem og hjem...
- Jeg vil ikke være til besvær. - Det gør De heller ikke.
Lad os sige på tirsdag. Til en kop te.
Te?
Så siger vi det.
For at kunne finde ord, skal man kunne stave.
Lad os se. "Labyrint".
L, A... Labyrint?
L, A, B...
...B, I, N...
Et eller to R'er?
Hvad tror du? Hvordan ville du skrive det?
Det står her slet ikke.
Lad os slå navne op i stedet.
Okay, "Marguerite"...
Marguerite.
Med et T. Lad os se.
"Margerit: Navn på blomst."
Sikke en detalje! Tak for oplysningen. Hørte du det?
Lad os finde "Annette".
Annette..."Aneth".
Sådan staves det ikke. Det betyder "fennikel".
Tænk engang! Vi tjekker "Germain".
Hvem er ham Germain?
G, E, R... Her er "Germain".
"1: Fætter etc."
"To: Indbygger i Germanien, germaner."
"Burgunder, franker, goter"-
- "lombarder, sakser, teutoner, vandaler"...
Ja, min kære vandal.
Vi er ikke alene. Min lille Jeremy...
Når vi har slået "tomat" op, går vi i seng.
Tomat, tomat, tomat...
Her er "tomat".
"So... la... na... ceae".
"Solanaceae, tomater: Se Olivette" Står der ikke andet?
Hvad med Marmande? Og St. Pierre og Bellstar, nu jeg er i gang?
Er det ikke sæson?
Så slår vi "Solanaceae" op.
"Plantefamilie. Dicolté, dicoldé, décoldélo, dicolty..."
Hvad fanden! Det passer ikke.
Det er uforståeligt. Nogle ord mangler. Og så er der for mange ord.
Det er ikke noget for os. Margueritte får den tilbage.
Jeg har dit vasketøj med.
Vi ses i aften.
Hvad sagde du? Hvad er der?
Nå, mine skjorter...
Sikke et møgvejr! Vi betaler ellers rigeligt i skat.
Lighed! Det regner på alle.
- Hvem er blomsterne til? - De er ikke til dig.
- Fire, fem, seks... - Er skjorten fra Tutti Frutti?
- Kan vi ikke få fred? - Har I set medborgerhuset?
Der er graffiti overalt. De svin!
- Hvem har gjort det? - De små idioter. Det var nymalet.
- Hvad vil du have? - En rød sodavand. Vandaler!
- Teutoner, lombardere... - Longobardere.
Burgundere, frankere, gotere.
- Og hvad mere? - Saksere, teutoner og vandaler.
- Du er irriterende. - Hvor ved du det fra? Det er let.
- Er det en ordbog? - Jeg slår dig ihjel!
- Hvad er der? - Bliv væk, hvis I skal lave ballade!
- Hej, Youss! - Hej!
Bravo, Youss! Jeg bad ikke om arme riddere.
Tør brødet. Og dig selv.
- Er han kommet tilbage? - Det er ikke hans tvillingebror.
- Er det derfor, hun? - Ja.
Se selv, Francine! Gammel vin...
Hvad er der galt med dig? Er du skør? Gå til lægen.
- Jeg sagde til Francine... - Ti nu stille!
- Må man nu ikke sige noget? - Lad os spille.
PLEJEHJEMMET LES PEUPLIERS
- Hej. Jeg skal besøge Margueritte. - Hvilken en af dem? Der er flere.
- Med to T'er. - Van de Veld! Har De en aftale?
- Vi skal drikke te. - På første etage for enden af gangen.
Tak.
- Åh, Germain! - Fra haven.
Tak. Blomster fra Deres have!
Kom ind. Går De rundt med Deres ordbog?
De får den tilbage. Jeg kan ikke bruge den.
Jeg kan ikke stave til "labyrint" og kan ikke finde ordene.
Og finder jeg dem, er jeg uenig i det, der står.
Inden for mit område var der kun en enkelt tomat. Olivette!
- De andre vokser ikke i ordbogen. - Jeg er enig. Den er ufuldkommen.
Jeg ledte efter "fladbuk", men har ikke fundet ordet endnu.
Der kan De se!
Undskyld. Sid ned. Ikke der!
- Der. - Det er for sent for mig.
De behøver ikke fælde skove i Amazonas for at lave ordbøger -
- til fjolser som mig.
Det er som at give en nærsynet person briller.
Man ser for meget, alle fejl og svagheder.
Jeg har prøvet at lære noget med Deres hjælp.
Men det gør ondt. Det var bedre før, da det var tåget og enkelt.
Jeg laver te.
Det piner også mig, når jeg hører Dem sige det.
- Er det Dem på billedet? - Ja.
Det må jeg nok sige! De var ikke meget større dengang.
- Hvor camperede De? - Det var i Zaire, eller Congo.
Jeg var udsendt af WHO.
- Hvad er WHO? - Det er World Health Organisation.
Vent. Giv mig den. Lad mig hjælpe.
- Så var De intellektuel. - Nej da.
Det er nok at kalde mig forsker. Skal jeg hælde op?
Tak. Ikke for meget.
- Her er dejligt. - Ja, men det er meget dyrt.
Min nevø hjælper, men hvor længe? Hans kone er imod det.
- Skal vi give op? - Med hensyn til hvad?
Vores indianere fra Amazonas.
Jeg fandt en roman af Sepúlveda. Det er en chilensk forfatter.
Den handler om et oprindeligt folk i et fjernt land-
- og de bliver uberettiget anklaget for mordet på en hvid jæger.
Den skyldige er en statelig panter.
Men vi lader vores indianere vende tilbage til deres skov.
Vent! Hvad var bogens titel?
"Den gamle mand der læste kærlighedsromaner".
"Nauséeux rejste sig, greb macheten med begge hænder"-
- "og ventede på den sidste slag."
"Over for ham slog hunnen vildt med halen."
"Ørerne vibrerede og opfangede skovens lyde."
"Men hun angreb ham ikke."
"Overrasket rakte den gamle mand ud efter sit gevær."
"Hvorfor angriber du ikke? Hvad leger du?"
"Han spændte hanen og sigtede."
"På den afstand kunne han ikke undgå at ramme."
- Hvad skete der så? - Næste gang, Germain.
Ja... De er træt.
Jeg tror ikke, at jeg kan læse for Dem meget længere.
- Hvorfor ikke? - Jeg ser ikke så godt.
Jeg har "aldersbetingede forandringer i øjnene".
Jeg har pletter midt i øjnene.
Pletter der bliver større med tiden. Jeg har svært ved at læse.
- Derfor bruger De en lup... - Ja.
Kære Germain, jeg forsvinder snart i tågerne.
Jeg vil ikke kunne tælle duerne.
- Kan man ikke operere øjnene? - Synet dør. Man opererer ikke døden.
Og jeg skal snart bruge stok for at kunne gå på gaden.
Nej, vent... Jeg skaffer en stok.
Hvem fik blomsterne?
Da jeg så dem i morges, troede jeg, at de var til mig.
Jeg ventede hele dagen. Jeg kiggede ved alle stoppestederne.
Hvorfor skulle jeg give dig blomster?
Ja... Hvorfor?
Hvem var de til?
Jeg er ikke Francine! Jeg vil ikke acceptere det, Youssef gjorde!
Elsker du hende?
- Hvad hedder hun? - Margueritte, to T'er. De var hendes.
Det er den her også! Hun er 95 år. Jeg elsker hende. Er du så tilfreds?
Er du gået fra forstanden?
Sæt dig.
- Hvorfor har du ikke sagt noget? - Hvor skulle jeg begynde?
En gammel dame, der tæller duer, en ordbog, hvor du kaldes fennikel -
- og en by, der er fuld af rotter. Ingen ville have troet på mig.
Jeg ville have troet på dig.
Du skulle se hende... Så sart med små elegante fødder.
Som de glasdyr, de sælger i Grandjeans butik.
Som hinden der står i butiksruden.
Det er så let at knuse den.
Hun kan kun se grå toner, og til sidst kun sort.
- Synes du, at det er retfærdigt? - Er hun ved at blive blind?
Ja, hun bliver blind.
Hvad kan jeg gøre ved det?
Skal jeg give hende nogle vinduesviskere?
- Du må ikke blive vred. - Det bliver jeg heller ikke.
Hvad sker der, når det bliver tåget? Hvad med alle hendes bøger?
Hun lever for sine bøger. Så hvis hun holder op med at læse...
- Du kan læse for hende. - Hvad?
- Du kan læse for hende. - Det kan jeg ikke klare.
Du må forsøge, Germain.
Må jeg se?
- Hendes stok. - Den er fin.
- Kan jeg hjælpe Dem? - Jeg leder efter en bog.
Så er De det rette sted.
- Har De en titel eller forfatter? - Nej. Jeg vil bare have en bog.
- Et essay, en biografi eller fiktion? - En bog der fortæller en historie.
- Hvilken genre? - Kort.
- En roman? - Ja. Men ikke for tyk. Letlæselig.
En roman...
...ikke for tyk, letlæselig... Ja.
"Hvordan opstod den flydende gade?"
Jeg forstår det ikke, men det gør ingenting.
- "Hvilken søm..." - Sømand.
Ja.
"Hvilken sømand og hvilken arkitekt har anlagt den midt i Atlanterhavet"-
- "på havoverfladen over en afgrund, der er 6000 meter dyb?"
Det er sgu dybt! Det er seks kilometer.
- Tak. - Der er Atlanterhavet virkelig dybt.
"Den lange gade, de skifergrå tag..."
"De... små butikker"...
..."urokkelige"...
Fandens også. Jeg har ingen ordbog længere.
Det betyder at de ikke bevæger sig.
Når er du er stædig, er du urokkelig.
Urokkelig...
"Hvordan kunne det stå oprejst uden at vælte omkuld..."
Vælte omkuld? Nå ja.
"...på grund af bølgerne." "...blive væltet omkuld af bølgerne."
"Barnet troede, at hun var den eneste pige i hele verden."
"Men vidste hun, at hun var en lille pige?"
- Hvad forstår du ikke? - Nej, det er...
Det barn virker fortabt og har ingenting.
Som Margueritte, som en lille spurv.
"Som om hun levede og elskede"-
- "men befandt sig på dødens rand."
"Et væsen der var berøvet alt"-
- "i havets ensomme dyb."
Hurtigere! Læs det igen.
"Som om hun levede og elskede"-
- "men befandt sig på dødens rand."
"En væsen der var berøvet alt..."
- Højere. - Som når vi elsker?
- "Hurtigere og hårdere", siger du. - Hold nu op, Germain!
- Hvad er der? - Jeg vil ikke tale om det.
Fortsæt.
Den smukke dame fra Cadiz med de mørke øjne
Hvad laver du? Er du vanvittig?
Giv mig den!
- Du gør mig våd. - Lad mig være!
- Pas på. Jeg tilkalder politiet! - Nej! Ind med dig.
Hjælp!
Jeg er din mor, for helvede!
- Gå op, mor. - Du gør mig fortræd!
Hold op! Pas på hovedet.
Du gør mig fortræd, din idiot!
Jeg er træt. Du udmatter mig!
Læg dig der.
- Lad mig hjælpe dig. - Jeg er træt!
Jeg laver kaffe til dig.
Nu skal du høre, hvem din far er.
Det er Luis Mariano.
Jeg lavede øjne med et loddejern. Derfor er de sorte.
Så gned jeg den med sandpapir og polerede med en klud.
Bagefter lakerede jeg den.
- Er den ikke fin? - Den er ikke så ringe.
Det er en underdrivelse.
"De ser ikke så ringe ud" betyder jo, at De er smuk.
"Den er ikke så ringe" betyder, at jeg elsker den. Jeg elsker den!
Luk øjnene! Jeg har en overraskelse til Dem.
- Hvad er det? - Luk nu øjnene.
"Hvilken sømand..."
"Hvilken sømand og hvilken arkitekt har anlagt den midt i Atlanterhavet"-
- "på havoverfladen over en afgrund, der er 6000 meter dyb?"
- Den hedder "Verdenshavets barn". - Jules Supervielle. Fortsæt.
"Den lange gade, de skifergrå tag"-
- "de små butikker, urokkelige."
"Hvordan kunne det stå oprejst uden at blive væltet omkuld..."
- Kan De lide det? - Meget.
Skal jeg fortsætte? Luk øjnene.
"Barnet troede, at hun var den eneste pige i hele verden."
"Men vidste hun, at hun var en lille pige?"
"Save the world"! Når du har gjort det kan du give en omgang.
Det er din tur!
- Mine herrer... - Hør lige ham!
- Må vi tage revanche? - Jeg har ikke tid.
Ikke tid til dine venner? Hvad er der galt med dig?
Du drikker næsten ikke, bruger fine ord og smutter konstant.
Ja, du har forandret dig. Vi kunne lide dit gamle jeg.
Han holder vel snart op med at bolle. Stakkels Anette!
Vi boller ikke. Vi elsker! I er sure, fordi jeg kender seks nye ord.
Jeg vil skide på, om I kan lide det. Det er ikke en underdrivelse.
En dagens ret!
Fandens også... Alle lamperne er tændt.
Kan du i det mindste ikke slukke hernede?
Mor...
- Monsieur Chazes er her. - Nå ja! Jeg havde glemt ham.
Jeg har ventet på Dem, monsieur Chazes. Goddag.
Det gør mig ondt. Sid ned.
Lad os se.
Deres mor havde ingen andre arvinger så De får huset.
Og så er der et beløb på...
- Huset? - Hendes hus.
- Hun lejede det. - Ja, førhen.
Så købte hun det af monsieur Blondeau ved at spare op.
Hun arbejdede over på fabrikken både om dagen og natten.
Og hun gjorde det rette. Bingo!
For seks år siden døde den gamle Blondeau. De arver det hele.
- Fortalte hun ikke det? - Nej.
Jeg skulle også give Dem æsken.
Jeg har ikke engang åbnet den.
Germain Despuis og jeg den 14. juli
Er det Deres far?
Det er mine forældre.
- Hvad er det her? - Hvad?
Det er noget plastik.
Jeg har ikke åbnet den, men...
Da jeg så det...
Ifølge hende er det et stykke af...
...Deres navlestreng.
Tænk engang...
Aldrig et blik, aldrig et ord!
I årevis sparede hun sine småpenge sammen til mig.
- Tror du på det? - Ja, det gør jeg.
Hvad stiller jeg op med det her, bortset fra fotografiet?
- Må jeg se det? - Kig.
Det var så unge, og smukke!
- Hvor længe elskede de hinanden? - Længe...
Længe. Mindst fem minutter.
Jeg er gravid, Germain.
Jeg er gravid.
Forsigtigt, forsigtigt!
Stands! Margueritte skal have det at vide.
Tag æsken.
Vi ses i aften!
Hun er rejst. Nevøen og hans kone hentede hende.
- Hvorfor det? - De kunne ikke betale længere.
- Hvornår kom de? - I morges.
- Kom de uanmeldt? - Vi fik besked, hun gjorde ikke.
Kommer hun ikke tilbage?
De tog det hele med i varevognen. Hendes møbler og bøger.
- Bor de langt væk? - I Langtbortistan.
- Hvor er det? - Det nordlige Belgien, tæt på Holland.
Vi har adressen og et telefonnummer.
- Efterlod hun et brev til mig? - Hun efterlod det her. Værsgo.
Ja, jeg...
Prinsesse.
Den falske, Pierrot...
Glædespigen, Tyven...
...Krøblingen.
Er du kommet tilbage?
Margueritte!
- Hej! Jeg leder efter Margueritte. - Hun er ikke her.
- Er De hendes nevø? - Ja, men hun bor ikke her.
Hvor er hun? Jeg er hendes ven Germain Chazes.
Jaså? Vi hjalp så meget, vi kunne. Hun kunne ikke bo her.
- Vi er ikke rige. - Hvor er hun?
Skat, har du adressen?
De får den.
Madamme Van de Veld, tak.
Lige et øjeblik.
Hr.!
- Er det ikke uhøfligt at stikke af? - Sikke en behagelig overraskelse!
- Er den udstyret med hjul? - Hvad laver De?
De bortfører mig.
Vi har hverken udfyldt dokumenter eller fået familiens tilladelse.
- Sikke en redelighed! - Vi er hjemme, før de slår ordet op!
- Hvad mener du med "hjemme"? - Jeg mener hjemme hos mig.
Germain! Deres sandwich ser stadig lækker ud.
- Vil De have en? - Ja, nu vil jeg gerne. Tak.
- Lækkert måltid! - Tak.
Et specielt møde mellem kærlighed og ømhed var det, vi søgte
Hun var opkaldt efter blomsten, levede blandt ord, adjektiver.
På grønne marker af verber, nogle tog jeg ikke i brug
Men hun var blid, trængte gennem min skal ind i mit hjerte
I kærlighedshistorier er der ikke kun kærlighed
Sommetider...
...bliver kærlighed ikke nævnt, men findes alligevel
Et usædvanligt møde, vi mødtes på en bænk ved et tilfælde
Hun var ikke større end en due med fjer var hun omgivet af ord
Hun var blandt ordene, nogle lige så ordinære som jeg
Hun gav mig en bog, to eller tre Teksten levede og jeg så
Dø ikke endnu, du har stadig tid
Det er ikke tid, min blomst! Giv mig lidt mere af dig
Giv mig lidt mere af dit liv
Vent!
I kærlighedshistorier er der ikke kun kærlighed
Sommetider bliver kærlighed ikke nævnt, men er der alligevel
Oversættelse: Marie Andersen www.primetext.tv